Измамата не винаги е такава, каквато изглежда. Понякога тя разкрива различна и приятно изненадваща истина, както една жена преживяла, когато верността на приятеля ѝ се оказала под въпрос.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/70efc6d63f192f01ce32dc3195db92641490d31679ab66c87845e6b52a5ea0c0.webp)
Драмата, споделена в TikTok, се разиграва, докато група приятели прекарват времето си заедно една вечер. Всички били седнали в хола пред телевизора, с изключение на една от жените, която седяла навън на стол на терасата, заета с телефона си.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/93e966086ff6030c5b525b5e8d07755c7d56335bca88d47d8be03847fdd2e776.webp)
Изведнъж телефонът на жената отвън започнал да препраща дейността ѝ към телевизора, блажено неосъзнавайки, че всички могат да видят какво прави с висока резолюция, тъй като тя седяла с гръб към тях.
“Тя няма представа!” – каза един от приятелите, докато останалите се задъхваха и се смееха на изображенията, които тя превърташе в Инстаграм. Друга приятелка започнала да се чувства така, сякаш това, което прави, е неправилно, и призовала: “Спри, спри”.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/10449fe70651d0f5ce2f911998f1717640e2c7382e85a48bf79f7238ed39b166.webp)
Едно от момчетата предложило да кажат на приятелката си, която седяла отвън, че виждат всичко, което прави на телефона си, но друго бързо се намесило: “Не, шегуваш ли се? Това е невероятно.”
Настроението обаче бързо се променило, когато една от жените вътре казала: “Това ли беше гаджето ми? Това ли видяхте?”
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/bd535f8a28864028ce72e1a044e4d0d59a1c7cbe4b7313ea7bdea3694b40728f.webp)
“Сигурен съм, че има някакво обяснение” – предложи едно от момчетата, когато камерата се завъртя към телевизора, показвайки как техният приятел навън си пише с гаджето на друг приятел вътре.
“Все още ли сме на линия за петък”, гласеше текстът от гаджето. “Да, имам резервирана хотелска стая!!!” – отговори жената отвън.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/a5cb835867a5564a598995bdd468ba4dc4750b6bbfdb80bd12c45e75b2184f89.webp)
Неочакваният развой на събитията накарал групата да изпадне в недоумение и да не знае как да разсее ситуацията, която скоро ескалирала.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/654e7da6aa62d226a503cd58c71f981190f3918858b9f112bebb907f33df5c48.webp)
“Чакай, сърцето ми се разтуптява”, каза приятелката, докато ставаше от дивана. “Можем ли да го изключим, защото в момента всички просто си правим прибързани заключения”, призова едно от момчетата.
Но следващото съобщение, което изскочи на телефона на седящата отвън жена, само влоши нещата. “Толкова ми беше трудно да скрия това. Чувствам се зле да я лъжа”, гласеше съобщението.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/2eb50ad4a6172bc4b4fdbbfb25ea87510a4368356751ac8124f69bd87095b02d.webp)
Един от приятелите насърчава приятелката си да спре да гледа телевизора. “Не гледай! Не става по-добре, както се надявах, че ще стане”, казва тя.
“Аз като че ли наистина не съм добре”, изрекла невярващо приятелката, която отново седнала на дивана.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/6bd04aef1c0de1b12259b5d35c57166ed1efda957c0d18884c1096f56a1c0255.webp)
Докато дебатът между смаяната група приятели за това дали да изключат телевизора продължава, жената отвън изпраща друго съобщение, което гласи:
“Това си заслужава, ще бъде невероятна вечер!!!”
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/8eade507b147f017ed5fc1cfd451987a4c190b12dd97abd326a07f07f49689c8.webp)
Минути след като групата видяла текста, жената отвън се върнала в дома, точно когато нещата достигнали точката на кипене, и веднага била конфронтирана от приятелката.
“Сериозно ли говориш?”, казала приятелката, докато се приближавала към жената, която проявила загриженост, когато видяла, че приятелката плаче.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/4aaa76c42a4bd63a69525c62fabce75d7b8b989d83a0fe6de066c8d0d38351cf.webp)
“Не ме докосвай, добре? Сериозно ли говориш сега?”, настоява приятелката.
Жената, която видимо се опитваше да скрие усмивката си, отвърна: “Толкова съм объркана”.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/f16b89429dc9e211a3a450695d92f3848ca9b05bad3bed95fccec00d6dd621f4.webp)
Ядосана, приятелката се обърнала към проблема с главата напред. “Това не е смешно. Говорила ли си с гаджето ми? Буквално току-що видяхме, че си държала телефона си на телевизора”, ядосва се тя.
“Това е наистина тежко място”, отвърнала безпомощно жената, но приятелката нямала търпение. “О, защото спите с гаджето ми, така ли?” – отвърна приятелката на удара.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/786daf05830cac7fe01791004392712b6cac842e1f25f8b9ceba9347476b5ec7.webp)
Когато приятелката се впуснала в поредната си тирада, жената се намесила и решила въпроса веднъж завинаги, за изненада и облекчение на всички:
“Той ще направи предложение. Подготвяме стаята за теб!”
Въпреки че историята имаше неочакван щастлив край, тя не разруши нито една връзка, както когато изневеряващата съпруга случайно предаваше на живо рандевуто си на семейната система за интелигентен дом.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/433fa8c40d499b6c3985cb6efd9248db9cc4e8b0180ab5f0e40107eb05d6925b.webp)
След като видял как съпругата му изневерява през приложението за сигурност на телефона му, Джейкъб планирал отмъщение, толкова жестоко, че те никога няма да се възстановят. Той никога не си е представял как планът му ще засегне цялото семейство, а нещата само се влошават, когато брат му се обажда неочаквано.
Джейкъб бил в дома на брат си Лиъм на гости на племенниците си, когато получил известие от приложението за сигурност.
Целият му дом беше интелигентен и той можеше да контролира почти всичко от разстояние. Освен това беше предупреден за почти всичко, което се случваше, когато никой не беше вкъщи.
Джейкъб погледна часа, а съпругата му, Мелиса, все още нямаше да се прибере от работа, затова се намръщи, докато отваряше приложението. Нещо обаче му подсказваше да се отдръпне от племенниците си и Ема.
“Можеш ли да ме извиниш за секунда, Ем?” – каза той и тя кимна, присвивайки очи. Джейкъб отиде до кухнята, извади AirPods и отвори живото предаване към охранителната си камера. Отначало нямаше представа какво гледа, не защото беше размазано. Но защото беше невъзможно.
Видя дневната си, която приличаше на къщата на брат му, тъй като бяха сключили сделка за някои мебели, но се случваше нещо безумно. Джейкъб видя Мелиса, която все още трябваше да е на работа, да сваля тясната си пола и да скача в скута на брат му Лиъм.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/df2f397292012eea9d78acf5e42b822cbf4c9aa688a1a37d209f54fd62b6859b.webp)
Мозъкът на Джейкъб заповяда на ръцете му да спрат живото предаване и поиска да погледне настрани. Но тялото му не го слушаше. Той беше залепен за потока и звуците, които брат му изневеряваше на жена си, а по всичко личеше, че си прекарват фантастично.
Най-накрая успя да отвърне поглед и се загледа в хладилника на Ема и Лиъм. Той беше почти изцяло покрит с магнити от пътуванията им. Бяха любими в гимназията. В центъра имаше график на лекарствата на Мия и календар на бъдещите посещения при лекаря.
Джейкъб се надяваше, че погледът встрани ще му помогне да успокои тежкото си дишане, но то само се влоши. Чувстваше се съсипан, Двамата с Ема се опитваха да развеселят момичетата в най-лошия момент от живота им, докато съпрузите им имаха афера.
Най-лошото е, че той не знаеше от колко време го правят. Дали беше за първи път? Телефонът му никога досега не го беше уведомявал по този начин, въпреки че камерите бяха инсталирани от месеци след поредица от кражби в квартала им.
Но как можеха да го правят? Как можеха да предадат семейството по този начин? Всички бяха близки, но Джейкъб никога не би заподозрял някакво привличане между съпругата си и големия брат. Палецът му започна да го боли, което го изтръгна от мислите му.
Осъзна, че е държал телефона твърде здраво, и погледна назад към потока. Той все още продължаваше и той най-накрая го затвори. Приложението щеше да го запише автоматично. Не искаше да чака, докато приключат със заниманията си.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/18f6054e74e60a298f3fb919514fae5bd21ab587c5a35cbf4ab3a5075893e24c.webp)
“Джейкъб, добре ли си? Искаш ли нещо за ядене?” Ема го попита, като го изплаши.
“Господи”, каза той, държейки се за гърдите, но бързо сложи телефона в джоба си.
“Не, просто бях разсеян. Не, не съм гладен. Получих имейл от работа” – поклати глава той и леко се усмихна, за да я увери. “Да се върнем при момичетата.”
Върнаха се във всекидневната, където момичетата отново бяха започнали да си играят с куклите. Повикаха чичо си и Джейкъб събра най-доброто си покер лице, за да седне с тях и да продължат следобеда си. Мия изведнъж се умори и попита за дрямка, така че той помогна на Ема, както можеше, и се сбогува с нея.
Джейкъб излязъл от алеята на Ема, но не могъл да продължи, без да провери телефона си. Той кликна върху приложението и за щастие събитията бяха приключили. Но Мелиса и Лиъм сега бяха в кухнята му, говореха и… се смееха.
Това беше почти по-лошо от изневярата. Беше прекарал следобеда си, притеснен да развесели племенницата си, докато тези двамата се държаха като щастлива нова двойка. Това пречупи нещо в него и Джейкъб знаеше, че няма връщане назад.
Лиъм беше неговият модел за подражание през целия му живот. Баща им и дядо им бяха фантастични, но Лиъм беше добър в спорта и в това да събира момичета и Джейкъб искаше да му подражава завинаги. Обикновено се проваляше, тъй като беше по-добър в науката, но големият му брат никога не го оставяше да се чувства зле заради това.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/5f1e3ce33f10297935310739fcc44ce5aa05dc59bc6aa931e6fcf1da0ada2cb6.webp)
Той казвал на Джейкъб, че е по-добре да си умен, отколкото добър в спорта, и Джейкъб знаел, че е прав. Лиъм го насърчил да се занимава с технологии; сега Джейкъб печели много повече от него. Въпреки това те бяха семейство. Подкрепяха се един друг.
Джейкъб с готовност предлагаше, ако Лиъм се нуждаеше от нещо за медицинските сметки на Мия. Семейството им беше на разположение на всички. Така бяха възпитани. Никога, и през милион години, не би предвидил подобни действия от страна на големия си брат.
И това уби Джейкъб. То унищожи безкрайното му възхищение, а също и любовта му към Мелиса. Той искаше развод и искаше брат му да страда. Но трябваше да изиграе картите си правилно. Не можеше да нахлуе в собствената си къща и да ги обвини в каквото и да било.
“Отмъщението е ястие, което е най-добре да се сервира студено” – промълви той, цитирайки известната реплика от “Стар Трек” и сви рамене. Беше прав и трябваше да помисли. Джейкъб запали колата и потегли, като от време на време спираше да проверява телефона си.
Накрая Лиъм си тръгна и той видя Мелиса да събира всичко в хола. Бърз поглед към часовника на колата му подсказа, че е обичайното време да се прибере за вечеря, така че той насочи колата към дома си. Паркира в гаража и излезе.
“Играй спокойно”, каза си той, кимна и влезе вътре.
“Здравей, скъпа. Как мина денят ти? Мия по-добре ли се чувства?” Мелиса му се усмихна широко от кухнята. Вратата на гаража водеше към кухнята и той я видя да реже лук за вечеря. Джейкъб трябваше да се сдържи и да се насили да се усмихне. Как можеше да се прави на загрижена за Миа, когато имаше афера с баща ѝ?
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/1abd0ecd79995d630e742c4fdc34a25a85d5790449c575f232ce6dd0e8507971.webp)
“Тя беше добре. Нищо ново, така или иначе. Така че това е добре, като се има предвид всичко. Какво ще кажете вие? Как върви работата?” Джейкъб попита, като се опитваше да бъде дискретен.
“И тя беше добре. Прибрах се вкъщи преди няколко минути, така че вечерята ще отнеме известно време. Съжалявам – добави тя и го погледна с най-безхитростното изражение на света. Обичаше този поглед, но сега той беше накърнен, тъй като нямаше представа колко често е лъгала и е изглеждала толкова невинно, колкото го правеше.
“Не се притеснявай. Ще бъда в кабинета си. Трябва да проверя няколко неща – отвърна той, стисна устни и се отдалечи. Влезе в кабинета си, като направи всичко възможно да не го затвори насила, и го заключи.
Беше се опитал да измисли план в колата, но всичките му идеи изглеждаха глупави и недостатъчно наказателни. Но съзнанието му се проясни, когато отиде до бюрото си с невероятната компютърна конфигурация. Седна на скъпия си геймърски стол и най-сетне се отпусна, откакто телефонът му бе показал ужасната сцена.
Джейкъб знаеше какво може да направи сега, като включи системата си към живот и започна да пише. Като технически грамотния човек в семейството той беше инсталирал всичко, което Лиъм притежаваше. Беше го направил с удоволствие и без лоши намерения, но нещата се бяха променили.
Щракна с мишката и намери това, което му трябваше, като доразви плана си, докато получи достъп до домашния компютър на брат си от разстояние. Беше лесно. Лиъм не знаеше разликата между безплатна антивирусна програма и истинска компютърна защита, така че Джейкъб влезе бързо и започна да отмъщава.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/13041ee28a6bc5abfbfebf9f828f4a1ba52c7488b24889c281f5ba02da40290d.webp)
Той веднага получи достъп до работните файлове на Лиъм, като провери няколко неща и изтри всички най-нови, знаейки, че на брат му предстои голям проект. Това обаче не беше достатъчно наказание, затова Джейкъб изтри всичко свързано с работата, което можеше да намери, надявайки се, че Лиъм е достатъчно глупав, за да няма резервни копия в офиса си.
“Това не е достатъчно!” – каза той, стисна зъби и удари с юмрук по масата. Измърмори няколко нецензурни думи и премина през още папки, като изтриваше, изтриваше, изтриваше. Нищо, което премахна от този компютър, не го удовлетворяваше напълно.
Затова отиде още по-далеч, като хакна запазените пароли на Лиъм и получи достъп до файловете му. Софтуерът щеше да предупреди банката и да замрази сметките му, което беше незаконно. Но по някакъв начин се чувстваше много по-добре.
Джейкъб кимна към компютъра си. “Да, да продължим.”
Беше изтрил всичко и беше премахнал историята на паролите си, така че Лиъм щеше да има затруднен достъп до всичко, което му беше необходимо. Джейкъб също така реши да изтрие всичко и инсталира вирус, който можеше да повреди всеки USB или външен твърд диск. Единственото решение щеше да бъде да изтрие компютъра и да инсталира операционната система отново напълно.
Процесът отне само един час и той чу, когато Мелиса го повика за вечеря. Чувстваше се много по-добре, така че му беше по-лесно да седне с нея и да се нахрани, сякаш това беше просто поредната вечер. Продължи разговора за Мия и за това колко се тревожи за нея. Но съпругата му също му напомни за нещо.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/19dccfcca30f0e0991581206acb8814f05a57ee7d03b6c409141772e5178b694.webp)
“Утре родителите ти организират вечеря в дома си. Не си забравил, нали?” Мелиса каза.
“Точно така”, промълви Джейкъб. “Съжалявам, забравих.”
“Няма страшно, но мислех да направя нещо хубаво за Лиъм” – продължи съпругата му, карайки Джейкъб да държи здраво вилицата си. “И за Ема, разбира се. Аз не знам. Какво мислиш?”
Той поклати глава. “Не знам. Бихме могли да им предложим малко пари.”
“Да”, кимна Мелиса и въздъхна. “Иска ми се да имаше повече. Виждам колко притеснен е Лиъм, а това не му прилича. О, внимавай.”
“Извинявай”, извини се Джейкъб, защото вилицата му беше отлетяла, докато Мелиса продължаваше да говори за брат му. Той се изправи и вдигна приборите за хранене. “Свърших да ям. Можеш да планираш нещо специално за тях в неделя. Но не карай Ема.”
“Разбира се” – усмихна се Мелиса, докато бързо поклащаше глава. “Не бих забравила Ема.”
“Отивам да си взема душ”, поклати глава той и се отдалечи от нея. Мислеше, че хакването на компютъра е било достатъчно, но като чу думите на съпругата си, само заби острието по-дълбоко. Докато водата се стичаше на каскади по гърба му, Джейкъб знаеше, че няма да е доволен, докато Мелиса и Лиъм не бъдат разкрити.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/6985abe8c8ef300743a434bcf04dcbf4e0d202c43d9fe1a1aaf8e0274708da10.webp)
Но как да съсипя живота и на двамата? чуди се Джейкъб.
Всички се засмяха, когато скърцането на столовете в трапезарията се разнесе по пода. Джейкъб седна бързо и зачака. Мелиса седна до него, а пред тях бяха Ема и Лиъм, които по стечение на обстоятелствата бяха избрали мястото точно срещу съпругата на Джейкъб.
Те ще си играят на фусти точно под носа на родителите ни и ще се правят, че нищо не се случва – Джейкъб изригна от гняв, но го овладя. Планът му скоро щеше да бъде оправдан. Трябваше да изчака само още няколко мига.
Родителите на Джейкъб и Лиъм, Виктор и Мариана, седяха от двете страни на масата и говореха колко са щастливи да видят всички събрани. Марианна целуна и стисна нежно бузата на Миа и разроши косата на Ела.
Джейкъб се взираше в тези момичета, изпитвайки само угризения за тях и Ема. Те не заслужаваха това, което им предстоеше, но нямаше връщане назад. След като си взе душ, Джейкъб реши, че не може да мълчи още дълго и ги остави да продължат романтиката си. Трябваше бързо да сложи край на ситуацията.
“Хей! Слушаш ли ме?” Думите на Лиъм прекъснаха интроспекцията на Джейкъб.
Джейкъб примигна и поклати глава. “Какво?”
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/efec86db58b9848e9d6ba694d20cb9ed7157107300ad36f5472c52909f68d92e.webp)
“Трябва да дойдете в дома ми. Компютърът ми полудя. Дори ми се обадиха от банката за подозрителна дейност. Засега са замразили сметките ни”, продължи Лиъм, разстроен. “Не знам какво се е случило. Не знам дали аз съм изтеглил вирус, или Ема го е направила. Но загубих всичко. Имам нужда от теб, за да ги възстановиш. Можеш ли да дойдеш по-късно?”
“Разбира се”, отговори Джейкъб автоматично.
“Какво си загубил, сине?” Виктор се зачуди.
“Всичко, татко! Това е лудост. Шефът ми ще ме убие, ако не успея да си върна някои от тези файлове. Толкова много работих за това повишение. Но има и много семейни неща, а аз трябва да сляза в банката, за да оправя каквото се е случило. Просто днес нямах време – продължи големият му брат.
“Това е сериозно – добави Мариана.
“Да, ма. Но съм сигурен, че Джейкъб може да ми помогне. Не знам дали хакерите са получили част от парите ми, но се надявам да не е така. Братле, хакерите могат да бъдат проследени, нали?”
“Може би трябва да се обадиш в полицията” – предложи Виктор.
“Мисля, че банката първо ще проведе вътрешно разследване, а след това ще се обади на полицията”, добави Лиъм, а Джейкъб само ставаше все по-нетърпелив. Той се мяташе на мястото си, чакайки “бомбата”, която беше заложил, да избухне.
“Добре ли се чувстваш?” Мелиса попита, след като се наведе по-близо.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/a726105c6c6a6c9c66faebddee01bbaf12cbb51dd8406bb85b2d07aec37577b1.webp)
“Можем да отидем заедно в къщата на Лиъм – добави тя и се усмихна.
“Добре”, въздъхна той и погледна часовника си.
Телефонът на всички изпиука с известие.
Джейкъб се вгледа специално в Лиъм, който грабна мобилния си телефон и с пръсти въведе паролата. Той веднага разбра кога е натиснал видеото, защото очите му се разшириха и също толкова бързо той сложи телефона си.
Лиъм започна да се поти и срещна очите му, осъзнавайки, че Джейкъб е направил това, но нямаше време да говори, да обяснява или да се оправдава. Останалите на масата им – с изключение на малките момичета – бяха получили същото видео и всички го бяха пуснали.
“Бабо, какво гледаш?” Ела попита и майка му вдигна поглед, скривайки телефона си. Тя знаеше, че останалата част от семейството гледа със страхопочитание, и бързо стана.
“Момичета, да отидем да си хапнем самобръсначките в моята стая. Точно сега”, каза тя и ги побърза да се отдалечи, но Джейкъб я видя да поглежда Лиъм.
Най-накрая погледна към Ема, чиято уста беше замръзнала в съвършено “о”, но не излезе никакъв звук. Тя вдигна поглед и бавно се обърна към съпруга си. “Лиъм, какво е това?” – попита тя тихо, след което погледна към Мелиса. “Мел, какво е това?”
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/07c7f4a05bcaef78612cfdc49be628409df1f0edee053466c2c71a73b32bc095.webp)
“Ема, аз… това не е реално”, започна Мелиса, като погледна Лиъм в паника.
“Много е реално, Ема”, прекъсна я Джейкъб, преди съпругата му да изрече още лъжи. “Видях ги на телефона си. Аз съм този, който ти изпрати видеото.”
“Лиъм!” – баща им извика най-големия си син. “Какъв е смисълът на това?”
“Татко, аз…” Лиъм започна, като погледна Джейкъб умолително. “Защо правиш това?”
“Аз?” “Момче, имаш много нерви.” Джейкъб поклати глава и си пое тежко дъх.
Главата му се наклони напред, а гласът му стана по-злобен, докато казваше: “Ти изневери на жена си с моята жена, а аз направих нещо на ТЕБ?”
“Джейкъб”, заекна Мелиса.
“Млъкни” – изсумтя той срещу нея и най-накрая се изправи. “Нашето семейство се занимава с евентуалната смърт на племенницата ми, а вие двамата решавате да се заяждате. В СОБСТВЕНАТА МИ КЪЩА?”
В този момент Мариана се върна в стаята и беше също толкова ядосана, колкото и Джейкъб. Тя отиде при Мелиса, дръпна я от масата за косата и я зашлеви два пъти. Силата отекна в стаята и накара Виктор да се изправи.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/d00e4d076819432acc49608fb1a45c431474bffd0490e17607c71ee738abacd5.webp)
“Мариана, спри – каза той, сграбчвайки жена си отзад, която се бореше, докато се опитваше да се освободи, докато крещеше ругатни по адрес на Мелиса.
Джейкъб разбираше това. Тя трябваше да изкара гнева си навън, а да го направи върху собствения си син беше по-трудно. Мелиса изглеждаше като разрушителката на дома тук – тази, която беше накарала един добър баща да се отдалечи от семейството си.
Лиъм се изправи, опитвайки се да обясни своята страна, но накрая сладката, мила Ема последва примера на Мариана и зашлеви шамар на изневеряващия си съпруг. Очите ѝ бяха влажни, а лицето ѝ беше почервеняло, докато го преследваше с юмруци, удряйки където можеше.
Това предизвика още обиди от страна на майката на Джейкъб, която накрая се скара на сина си. Виктор също крещеше, но се опитваше да разведри обстановката. Когато вниманието на всички беше насочено към Лиъм, Мелиса хвана Джейкъб за ръката.
“Джейкъб, скъпи, мога да ти обясня – промълви тя тихо, като с едната си ръка придържаше възпалената си буза. Очите ѝ го молеха за прошка, въпреки че не се извиняваше.
“Имаш един ден да се махнеш от къщата ми, безполезна купчина боклук” – прошепна той, като устата му се доближи до ухото ѝ. “Адвокатът ми веднага ще ти изпрати документи за развод. Помогни ми, Боже, Мелиса, ако се опиташ да ме намериш, ще пусна това видео”.
Тя отстъпи назад, уплашена, и открито се разплака, покривайки лицето си. Джейкъб извърна очи и седна обратно. Взе малко картофено пюре и печеното в гърне, което майка му беше приготвила, и се зарови в него, докато хаосът продължаваше.
Чу как Ема поиска развод и се зарадва, че тя няма да им прости. Но очите на Джейкъб се вдигнаха от храната му и видяха, че Мия и Ела ги гледат. Същият пристъп на вина и несигурност заби в гърдите му, но щетите бяха нанесени.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/d8758d6b4b3f1238d9bc7b7f6f48d4eb827f4067423b08ef8fdf56c43d1e622e.webp)
Джейкъб им се усмихна и им измърмори да се върнат в стаите си. Мия кимна и издърпа Ела настрани.
Ледът на чашата му за скоч звънна, докато той въртеше празничната си напитка. Джейкъб не обичаше уискито, но това беше специален повод. Беше събота сутрин и той не беше спал. Беше довел Мелиса вкъщи, след като мачът с родителите му беше приключил, и ѝ беше казал да си събере багажа.
След това тя си тръгна, а той остана цяла нощ да пие и да вдига тост за победата си. Сигурно беше заспал на игралния си стол, защото го събуди звъненето на телефона.
Изненадващо, това беше Лиъм.
Джейкъб цъкна с език и прие обаждането. “Не мога да повярвам, че имаш наглостта да се обадиш…”
“Трябваше да знам, че си ти! Ти си го направил!” Лиъм изкрещя през телефона и очите на Джейкъб се разшириха, докато се навеждаше напред на стола си.
“Аз не съм лошият тук, по-големият брат”, каза той саркастично. “ТИ ИЗНЕВЕРИ С ЖЕНА МИ ТОЧНО НА МОЯ ДИВАН!”
“МИА СИ ОТИДЕ ЗАРАДИ ТЕБ!” Лиъм изкрещя в отговор и в разговора се чуха болезнени, влажни, ужасни ридания. “Дъщеря ми! Дъщеря ми! Ти й отне живота!”
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/3b9a85bde2f4c2dd1103125664632c63d160fa615852085eb7fbd0d5daae5cfd.webp)
През тялото на Джейкъб премина студена тръпка, тъй като гневът веднага отмина. “Миа си е отишла?” – попита той. “Не, не, не, не, не!”
“ДА! ТЯ Е ВИДЯЛА И ЧУЛА ЦЕЛИЯ БОЙ, ИДИОТ! Тя стана лоша, когато мама и татко ме изгониха! Те я откараха в клиникатаһттр://….” Виковете на Лиъм се успокоиха, когато гневът му се върна. “И не можаха да открият медицинските ѝ документи. Имахме резервен вариант вкъщи, но той изчезна заради теб!” “Не, не!
Джейкъб веднага разбра защо брат му го обвинява.
“Тя беше на нашия компютър! Онзи, който ти обърка, за да ме накажеш!” – изкрещя големият му брат. “НЕ МИ ПУКА ЗА РАБОТАТА МИ. НЕ МЕ Е ГРИЖА ЗА ПАРИТЕ МИ. ДЪЩЕРЯ МИ СИ ОТИДЕ, ЗАЩОТО НЕ МОЖАХА ДА СЕ НАМЕСЯТ НАВРЕМЕ БЕЗ ТАЗИ ИНФОРМАЦИЯ!”
“Не, това не е моя грешка!” Джейкъб отричаше нещата, а ноктите му драскаха бузата му в отчаяние. “Това е по вина на болницата! Трябва да ги съдим!”
“НА КОГО МУ ПУКА ЗА БОЛНИЦАТА? ТЕ НЕ МОЖАХА ДА Я ЛЕКУВАТ НАВРЕМЕ! МИЯ Е МЪРТВА! Тя е мъртва и последното нещо, което е видяла, е как родителите ѝ са крещели един на друг и са говорили за… развод” – Лиъм снижи глас при последната дума. Дъхът му се разнесе бързо през телефона.
Явно беше изчерпал енергията си, но Джейкъб беше седнал отново на компютъра си и започна да клика. Но това беше безполезно. Безсмислено. Беше твърде късно. “Мога да направя нещо. Аз мога да поправя това!” – каза той на брат си. Целият гняв от последните няколко дни беше изчезнал. На Джейкъб вече не му пукаше кой и защо е изневерил.
![](https://ponichka.com/wp-content/uploads/2024/03/760d2118eaf6f8fb82e44fbdb4a095787195c60f9c1057f48cbc47b3d6555dc8.jpg)
“Какво да поправя? НЯМА КАКВО ДА СЕ ПОПРАВЯ!” Лиъм изкрещя и се изкашля грубо, сякаш гърлото му гореше. “Нямаш представа какво е да виждаш как детето ти страда и само чака, без да знае дали ще получи органа, от който се нуждае. Съжалявам за Мелиса. Бях глупав, но това беше много по-лошо”.
“Не, моля те”, извика Джейкъб, изгуби всичките си сили и падна от геймърския си стол.
“Надявам се, че отмъщението ти си е струвало”, каза Лиъм, преглътна шумно и приключи разговора.
Джейкъб се взираше в плоскостта на дървения си под, гледайки линиите, и напълно се откъсна от реалността за няколко часа. Когато се върна на земята, болката беше твърде голяма, за да я понесе, затова вдигна телефона си и набра номера.
“Шерифска служба на окръг Рабун” – отговори мъжки глас.
“Трябва да направя едно признание – каза Джейкъб и преглътна дебело.